Mitt hjärta är tungt av sorg.
Jag vet att du inte längre älskar mej. Det är ingen mening att fortsätta.
Lev ett lyckligt liv, min älskade,
för den kärlek som du gav mej kommer alltid att vara med mej.
Mitt hjärta är tungt av sorg.
Tro inte att jag kommer att dö för att du slutade älska mej.
Bartender, häll upp en drink till, jag ska betala
för att lindra denna smärta.
Lev ett lyckligt liv
i din fantasivärld.
Tänk inte mer
på din kärlek och ditt svek.
Mitt hjärta är tungt av sorg.
Tro inte att jag kommer att dö för att du slutade älska mej.
Bartender, häll upp fyra drinkar till, jag ska betala
för att lindra denna smärta.
Ivan och jag flyttade hit för några månader sedan.
Världen omkring mej rasade,
och jag ville rädda den och rädda mej själv.
Jag kände mej som Noak.
I buren på min terrass ville jag rädda ett par från varje art.
Hur som helst, jag kunde inte rädda det par jag brydde mej mest om: Ivan och mej.
Pepa, min älskling, jag vill aldrig höra dej säga "jag är olycklig." Ivan.
Ett liv utan dej saknar mening.
Vill du gifta dej med mej?
Tusen och en natt skulle inte räcka.
Jag kan inte leva utan dej.
Jag älskar dej, jag vill ha dej, jag behöver dej.
Den natten i djungeln var underbar.
Kan vi inte gifta oss igen?
Du är mitt livs geisha. Sayonara.
Framgång är oväsentligt om du finns vid min sida.
Jag kan acceptera dej som du är.
Kära du, några saker är utan tvivel amerikanska.
Jag står till förfogande.
- Jag accepterar dej som du är, älskling. - Bra.
Hur många män har du tvingats glömma?
Säg nåt trevligt.
Ljug. Säg att du alltid har väntat på mej. Säg det.
Säg att du hade dött om jag inte återvänt.
Säg att du älskar mej så mycket som jag älskar dej.
Tack.
Tack så mycket.
Koppla mej till dom här två numren.
Först det ena och sen det andra, ok?
Pepa.
Pepa? Älskling, försov du dej? Jag har bråttom så vi började utan dej.
Hör här, packa mina saker i en väska jag ska ut på en resa imorgon.
Jag åker förbi för att hämta den och säga hej då men jag ringer först.
Om du inte vill se mej kan du lämna den till fastighetsskötaren.
Tack för att du var så förstående häromdagen, jag förtjänade inte det.
Ok, älskling, jag ska ringa dej
Ivan?
Exa, hallå?
Är Ivan där?
Nej.
- Han ringde mej precis. - Han gick precis.
Men din chef är här och han är arg för att du är sen.
Jag ska koppla dej till honom.
Ja?
Ursäkta mej, Germán. Jag kunde inte sova igår så jag tog en tablett.
Det är ok. Vi har just avslutat Ivans dialog. Ta dej hit bara.
Jag kommer strax. Jag måste bara plocka upp mitt testresultat på vägen.
Ok, men gör det snabbt. Hej då.
Vissa har alltid tur. Jag ska ringa efter din taxi nu.
Vem ville ha en taxi?
Kan den som bad om en taxi komma till växeln, tack?
Ta vara på dej och rök inte.
- Ät korrekt. I övrigt, oroa dej inte. - Ok.
Salcedo, du har telefon.
- På tiden. Studio 7. - Har Ivan ringt igen?
- Nej. Glöm honom, flicka lilla. - Jag försöker.
Men jag behöver lite tid, ok? Och stäng av högtalaren.
Ge mej den där pappersbiten. Ge mej pappersbiten.
- Ursäkta, killar. - När du är klar.
Arturo, tar du Eugenia till din äkta maka
och lovar att vara trogen, i nöd och lust,
i sjukdom och hälsa, varje dag? Hallå?
Ja. Jag... jag tror det.
- Och du, Eugenia. Eugenia! - Ja, fader.
- Tar du Arturo till din äkta make? - Självklart. Det gör jag absolut.
Vad gud har sammanfogat får ingen skilja åt.
Kan vi kyssas nu, fader?
- Lita inte på nån man, mitt barn. - Inte ens min man?
Nej. Här. Du kan inte vara nog försiktig.
Så där. Vi kontrollerar det senare. Spela upp det.
- Du kan börja repetera. - Tack.
- Här, drick det här! - Jag är inte törstig.
- Det kommer att hjälpa dej sova. - Jag försökte. Det hjälpte inte.
- Hur många män har du behövt glömma? - Så många kvinnor som du kommer ihåg.
- Gå inte. - Jag har inte rört mej.
- Säg nåt trevligt! - Vad vill du jag ska säga?
Ljug! Säg att du alltid har väntat på mej, säg det.
Jag har väntat på dej i alla dessa år.
Säg att du hade dött om jag inte återvänt!
Jag skulle ha dött om du inte återvänt.
Säg att du älskar mej som jag älskar dej.
Jag älskar dej som du älskar mej.
Tack, tack så mycket.
Pepa, är du ok?
Ja, ja, jag är ok.
Jag ska bara gå på toaletten.
- Hej. - Hej. Bara lite kaffe.
- Att du bara vågar, Pepa! - Koppla mej till det här numret, tack.
- Du har ingen rätt att göra det. - Slå numret bara.
- Du gör bara bort dej. - En gång till gör ingen skillnad.
- Har du gråtit? - Ja.
Förstår du? Jag visste det, Pepa.
Koppla mej eller så går jag till en telefonkiosk. Dom väntar i studion.
Ja, ja. Ursäkta mej. Det är vad jag är här för. Kaffet kan vänta.
Jag har ätit nog med frukost genom åren.
Hennes nummer först. Hon lär sej aldrig. Inte alls. Inte hon.
Hon förstår inte saker. Inte som vissa av oss andra. Hon? Inte hon.
- Hallå? Vem är det? - Pepa Marcos. Är Ivan där?
Nej.
- Ursäkta att jag stör. - Du kommer att ångra dej!
- Jag måste få tag på honom. - Hur vågar du ringa hit?
Snälla, skrik inte så. Jag svimmade nyss.
Jag struntar i om du dör.
Oroa dej inte. Ivan och jag har separerat.
- Dra åt helvete! - Dra åt helvete själv!
Be honom bara ringa mej.
Pepa, förlåt. Jag visste inte att du svimmat. Lilla stackare.
Det var droppen! Kom inte med ursäkter för henne!
- Mamma? - Ja?
- Vi behöver prata. - Inte nu. Jag sminkar mej.
- Och du gör mej nervös. - Ok. Senare, då?
Senare... senare...
- Vad är på tok? - Ivans slampa hade mage att ringa.
Ivan borde vara mer diskret och inte lämna ut det här numret.
- Varför har jag kvar dessa? - Pappa lät dej inte sälja dom.
Ge mej dom. Jag kan sälja dom i affären.
Jag gillar att bära dom. Dom gör att tiden verkar ha stått still.
Förlåt att jag säger det, men det har den inte.
Var inte så hård, Carmen. Låt henne ha vad hon vill.
Uppmuntra henne. Sen blir hon aldrig bra.
Låt mej hjälpa dej.
- Håll den åt mej. - Låt oss se. Så här?
- Tycker du om den? - Du ser underbar ut!
Du är en utmärkt lögnare, pappa. Därför älskar jag dej.
Tror du den är för mörk?
- Nej. - Inte jag heller.
God eftermiddag. Stör jag?
Nej, nej. Hur mår du?
- Ok. - Hur är takvåningen? Är du nöjd?
- Den är bra. Men jag vill hyra ut den. - Vi får ett bra pris för den.
Bra. Men jag vill hyra en också.
- Får jag ringa? - Ja.
Jag kom just in.
- Vilken typ av våning? - Med stor terrass. Men inte lika stor.
- Din är väl på Montalbán 7? - Ja. Sjunde våningen.
185 kvadratmeter, inklusive terrassen.
Din modell var en framgång. Alla frågar mej om den.
- Det blev riktigt bra. - Den jäveln har inte ringt.
- Hur mycket? - 200 pesetas.
- Hej. - Hej.
- Är Isabel här? - Ja, men hon är upptagen.
- Kan jag hjälpa dej? - Jag måste träffa henne.
- Vänta. - Ok.
- Hej. - Hej.
- Vill du också ha en ansiktsbehandling? - Inte idag. Jag har bråttom.
Kom igen, det är gratis. Vi har en demonstration.
Vad jag skulle behöva är morphidal.
- Jag har inga kvar. - Har du receptet?
Nej. Jag tar med det senare idag eller imorgon. Jag kan inte sova utan dom.
- Ok. - Tack.
- Hon ser inte mycket ut i verkligheten. - Hon är magrare än på tv.
Pepa, älskling, är du där? Inte?
Jag blir orolig om jag inte kan nå dej.
Ska du säga.
Jag har inte mycket tur med dej idag.
Hur som helst...
Vad då?
Det verkar som du undviker mej och jag förstår dej.
Du är rena bluffen.
Jag ska försöka igen senare.
Ja.
Jag kanske har mer tur då.
Jag vill prata med dej, jag saknar dej.
Ja, visst.
Ok, älskling hej då.
Fan också.
Det är Juan från fastighetsbolaget.
Jag skickar ett par för att se på våningen imorgon.
Försök att vara där på morgonen, tack.
Är trött på att vara snäll.
Jag borde inte röka.
Jag ska äntligen bli av med dom här!
Och den här blomman. Den är så vulgär!
Och vem skulle komma på att ge en anka i present?
Bara du. Men nu ska jag göra mej av med allt.
"Nåt har hänt som har med oss båda att göra."
"Vi måste prata om det innan du åker."
Följ efter den där taxin!
Jag trodde det hände bara på film.
TIDNINGAR TILL SALU
VÄLKOMMEN TILL MAMBO TAXI
TIDSKRIFTER UTHYRES
Varsågod. Huset bjuder.
Tack. Tappa bara inte bort taxin.
Oroa dej inte. Allt är under kontroll.
- Stör mambon dej? - Nej.
Jag har allt: hårdrock, rock, soul, cumbias, sevillanas,
salsa, teknopop, jotas, allt möjligt.
- Jag kan stänga av mambon. - Jag gillar den.
Mambo är det som passar bäst med stilen här.
Du är den där tv-skådespelerskan. Mördarens mamma!
- Det är festligt! - Ja.
Kan jag få din autograf?
- Visst. - Till min flickvän.
- Skriv nåt personligt. - Vad heter hon?
Azucena.
TACK FÖR ATT DU RÖKER
- Jag tror dom har stannat. - Vad är det för adress?
Almagro 38. Men jag vet inte vilken våning.
Hon vinkade åt oss.
- Hon har sett oss. - Vem bryr sej?
- Vart ska du nu? - Montalbán 7, tack.
Flickor! Här är er älskare för natten.
Jag hoppas ni har mer tur än jag.
Ta det lugnt! Här får ni mat och ni kan sitta här också.
Sitt där också och kacka så mycket ni vill.
Du! Hoppa upp här! Hoppa!
Hon kommer inte att hoppa. Hon hatar det.
Åter till väntandet då.
Almagro 38.
Almagro... Almagro.
31, 32, 33, 34, 35... 38.
4100430.
Självklart. Det är hon som svor åt mej imorse.
Hej!
Jag är mamma till den beryktade mördaren från Cuatro caminos.
När min son kommer hem efter ett av sina berömda brott
ser hans kläder förskräckliga ut!
Var är din sons kläder
vid tidpunkten för mordet?
Här är dom. Är dom inte underbart rena?
- Inte ett spår av blod - eller inälvor.
Otroligt!
Ecce omo, det är otroligt.
En grupp beväpnade shiiter fångades i Madrid idag
enligt källor inom polisen.
En talesman för shiiterna i Madrid
meddelade att kommando- gruppen agerade oberoende
och har absolut inga länkar till shiiterna i Madrid.
Samma poliskällor kommer att ge ytterligare information
inom ett par timmar, efter att de har avslutat alla förhör.
Åh, min mapp!
Ivan, jag behöver prata med dej omgående.
Lämna mej ett meddelande om var och när.
Jag går ut för att leta efter dej nu. Hej då.
- Hallå? - Det är Candela. Jag måste träffa dej.
Jag ska ut just nu. Ring mej senare.
Jag har råkat mycket illa ut.
Det har jag med. Hej då.
Pepa! Pepa, snälla! Jag behöver dej.
Pepa!
Vart ska du? Ut med din far, eller hur?
- Jag ska inte ut med pappa... - Gå! Din förrädare!
Herregud! En son som är precis som sin far.
Nämn inte ens hans namn. Jag vill inte...
Önskar jag aldrig sett honom...
Pepa, det är jag.
Vilken plåga!
Pepa, svara, jag vet att du är där.
Jag har råkat mycket illa ut.
"Från din far, som inte förtjänar dej. Ivan."
Ivan?
- Vad gör du? - Ringer ett samtal.
- Ring då! - Ja.
Det är upprörande. Din mamma är så pinsam.
Och den slampan i fönstret. Vilken gata!
- Skulle inte du ringa? - Jo.
Vad väntar du på? Vilken fräckhet! Ta allt. Kom nu.
"Nåt har hänt som har med oss båda att göra."
"Vi måste prata om det innan du åker. Pepa."
Släng bort den!
Herregud, han har ringt.
Pepa, klockan är fem på morgonen. Jag är tvärs över gatan och du är inte hemma.
jag går av och an hela tiden och
jag kan inte lämna ett meddelande.
Hon är en sån plåga!
Låt mej säga dej, Pepa, jag...
jag förstår inte...
om jag är i knipa,
så kommer du att ha det på ditt samvete för resten av livet.
- Det är du. - Har försökt ringa dej.
- Jag vet. Du är en plåga. - Säg inte det eller så går jag.
Kom in.
- Jag har varit ute hela natten. - Det har jag med.
- Lite kaffe skulle smaka. - Ska du nånstans?
- Den är Ivans. Han lämnar mej. - Vi är båda i smeten.
- Jag har haft ett helvete sen vi sågs. - Jag med.
- Har du varit borta? - Nej. Jag kunde inte berätta på telefon.
Telefonen. Jag förstörde den just!
- Fan. Jag måste ringa en tekniker. - Men kan jag stanna här?
- Ja, ja. - Jag är så illa ute, Pepa!
Berätta om en stund. Koka lite kaffe. Du är en plåga idag.
- Pepa! - Va?
Kalla mej inte en plåga. Jag är mycket känslig.
Herregud.
Det här ser ut som en terroristhandling.
Där är telefonen.
Vilken röra. Det här är lite underligt.
Polisen! Det är kört!
- God morgon... - Öppna! Vi vet att du är där.
- Vad vill ni? - Vi är här för att se lägenheten.
- Vilken lägenhet? - Den här.
- Varför då? - För att hyra den. Vad annars?
- Fastighetsmäklaren skickade oss. - I så fall...
Kom in. Jag bor inte här. Innehavaren gick just ut.
- Carlos. - Ja, kära du.
- Jag gillar den inte. För högt upp. - Det är en takvåning.
- Måste kosta en förmögenhet. - En stor förmögenhet.
- Läget är perfekt. - Jag vill ha ett hus. Det här är inget hus.
- Flickan har rätt. Du borde... - Håll inte med mej och kalla mej inte så.
Carlos?
- Ja, kära du? - Och det här? Gillar du det med?
Helvete!
Gud! Hur är Pepa?
Vi går. Kom nu. Carlos! Carlos!
Låt det vara. Du är polis, eller hur?
- Carlos polis? Det är löjligt. - Jag är inte polis.
- Är inte det din pappa? - Jo.
Trevligt folk rör inte saker som inte är deras.
- Tyst! Varför är hans foto här? - Jag vet inte.
- Och henne? Känner du henne? - Det är Pepa. Vem annars?
- Känner du Pepa? - Inte personligen.
Här är jag.
Vet du vem jag är?
- Pepa, har du sett sängen? - Jag tror det, madam.
- Vet du vem jag är? - Sen igår.
Jag kunde vara din styvmor, men kalla mej inte mamma.
- Ivan bad er hämta hans väska. - Nej, vi letar efter en våning.
Vilket sammanträffande! Trevligt att träffas.
Även under dessa omständigheter.
- Det här är Marisa. - Vem?
- Jag. - Trevligt att träffas.
- Vi ska gifta oss. - Mycket trevligt.
- Jag är Pepa, hans fars ex-älskarinna. - Vi behöver prata, Pepa.
- Det här är Candela, en vän. - Trevligt att träffas.
- Snälla, Carlos. - Ursäkta röran. Det har varit körigt.
- Ge mej den. Kan du fixa en telefon? - Jag... jag kan försöka.
Följ mej.
Den fungerar inte och jag väntar ett samtal från din far.
- Jaså? - Candela, hämta lite kaffe.
- Nej, tack. Vi har bråttom. - Ja, låt dom gå.
- Var inte ohövlig. dom är välkomna. - Men vi behöver prata.
- Det kan vänta lite. - Inte alls.
- Har du några verktyg? - I köket. Jag hämtar dom.
Är det här rätt tid att fixa telefonen?
Och henne, känner du inte igen henne? Det gör jag.
- Hon var i telefonkiosken igår. - Jaså? Det insåg jag inte.
- Här. - Om du inte vill ha mej här, säg till.
Vem säger att jag inte vill det?
Jag har just upptäckt att den man jag levt med har en son. Och han är här.
- Han borde komma först. - Men jag är ordentligt illa ute.
Vi diskuterar det om en stund.
- Säg till när du är klar att gå. - Det här tar inte lång tid.
Här är dom.
Var är Ivan?
- Jag vet inte. - Kan han inte ringa? Jag söker honom.
- Jag ser honom nästan aldrig. - Ljug inte du med.
Han ska resa bort med din mamma.
Min mamma? Men hon tror han åker med dej!
Så han åker med en annan kvinna?
Självklart. Det är därför han inte stannade över natten.
- Hur vet du det? - För jag väntade hela natten.
- Du måste tro jag är galen. - Lite spänd, men om du inte sovit...
- Inte en blund. - Sa han aldrig att han hade en son?
Aldrig. Jag hade ingen aning. Din far avslöjar aldrig nåt.
Jag får alltid veta av ren tur. Som igår.
Väskan faller, den öppnas och jag ser din bild:
"Din far, Ivan, som inte förtjänar dej." Det är så jag fick reda på det.
Han säger aldrig nåt. Medger aldrig nåt.
Klagar aldrig på nåt.
Tror du inte att jag visste att han bedrog mej?
Naturligtvis visste jag det. Men jag fann mej i det.
Jag försökte prata snällt med honom. Men det fungerade inte.
Sen bad jag honom att inte ljuga för mej,
att berätta om han nånsin slutade älska mej.
För en vecka sen fick jag honom att medge... att han inte älskar mej.
Det var mycket svårt att göra.
Tack för att du lyssnar på mej.
- Din far skulle inte ha lyssnat. - Det är ok.
Du vet inte hur det är att vänta på ett samtal.
Jag kan strypa mej med sladden.
- Därför slet jag loss telefonen. - Bättre än självmord.
Din vän kommer att hoppa.
Hon hoppar!
Hon hoppade!
- Hjälp! - Carlos, var försiktig.
Pepa! Släpp inte taget!
Pepa! Ah, herregud! Det är slut med mej!
- Så där. - Dra.
Pepa, släpp mej inte!
Bort från kanten! Du kunde ha dödat dej själv!
- Det är vad jag tänkte göra. - Gå in! Gå in!
- Jag är desperat. - Det är jag med. Men jag hoppar inte!
Ungdomar vet inte hur de kan slåss för vad dom vill ha.
Du trodde att allt i livet är nöje. Det är det inte.
Man måste lida. Mycket!
Snälla, Pepa. Det här är inte rätt tid.
Du har rätt. Förlåt, Candela. Du skrämde livet ur mej.
- Ivan... - Ja?
Jag menar, Carlos... hämta sömnmedlet från köket.
Ok.
- Pepa, jag är riktigt illa ute. - Det kan jag tänka mej.
Carlos, älskar du mej?
Det här är inte rätt tid.
Berätta vad som är fel.
Jag mötte en kille för tre månader sen. Vi tillbringade helgen ihop.
När han gick visste jag inte ens vad han hette.
Men jag var fast. Jag kunde inte tänka på nåt annat.
- Vad hände den helgen? - Inget speciellt.
Vi lämnade aldrig sängen.
Det var... titta hur jag blir.
- Gåshud. - Ja, jo.
Det var... som en uppenbarelse. Som att älska för första gången. Precis.
Jag älskade det.
Sex betyder mycket i din ålder, tyvärr.
Terrorister som lever i ständig fara
ger mycket mer av sej själva än andra män.
Kom han tillbaka, skulle jag göra vad han ville.
- Kom han tillbaka? - För två veckor sen. Med två andra.
- Släppte du in dom? - Vad kunde jag göra? Dom var med honom.
- Det var att utnyttja dej. - Vänta, vänta.
Jag märkte nåt konstigt och han erkände dom var shiitiska terrorister.
Jag blev stum. Jag visste det är farligt men tänkte inte på det.
Sen upptäckte jag att dom hade vapen och att dom planerade nåt.
Jag sa till honom: "Du borde ha sagt det till mej."
Och jag såg att allt var en lögn. Han älskar mej inte. Han använde mej.
Gazpacho!
- Ringde du inte polisen? - Utsökt.
Hur kunde jag det? Jag var deras fånge. Jag måste vänta på att dom gick.
- Är det dom som haffades igår? - Dom på nyheterna?
Ja. Jag slängde deras saker och torkade bort fingeravtryck,
men under tortyr kan dom ha sagt min adress.
- Kanske inte. Terrorister är tuffa. - Gör dom det, kommer polisen att ta mej.
Och dej för att du inte anmält mej.
I mitt hus kollaborerar jag med vem jag vill.
Jag visste inte vart jag skulle gå. Jag kan inte gå hem nu.
Det är illa nog att jag är en modell. Vad föreslår du?
Skaffa en advokat innan dom tar dej.
Jag ska ordna det. Du kan inte gå ut.
- Du kunde gå till Paulina Morales. - Feministen?
En feminist?
En kvinna är bättre. Hon gör det till en kvinnosaksfråga.
Ge mej adressen efter att jag har bytt om.
Varför är män på det viset?
Jag kan verkligen inte förstå det. Det har fått mej att ogilla män.
Just vad jag behövde!
- Hjälp mej. - Vad hände?
- Inget. Hon somnade. - Bara så där?
Ja, bara så där. Underliga saker händer bara så där.
- Du borde veta det, Candela. - Det stämmer.
- Men för en minut sen... - För en minut sen, vad då?
För en minut sen ville hon gå,
men du ignorerade henne och hon gick ut i köket, deprimerad.
Och hon drack lite gazpacho.
- Är det därför hon somnade? - Ja.
Gazpachon var spetsad med sömnpiller.
Pepa!
Förlåt mej.
- Carlos, ska jag ringa efter läkare? - Nej!
- Vilken typ av piller? - Morphidal.
- Hur många? - 25 eller 30.
- Herregud. - Hon kommer i alla fall att sova ut.
Varför gjorde du så? Ville du också ta livet av dej?
Nej. Det var till din far.
Han älskar gazpacho.
Jag vet att det inte är nån ursäkt.
Men efter att ha väntat i timmar tappar man behärskningen.
- Det hände mej. - Det kan hända vem som helst, Candela.
Dra inga förhastade slutsatser. Ville inte döda honom.
Bara tvinga honom att stanna.
Jag tänkte hälla ut det, men du kom och jag glömde det.
- Jag förstår, Pepa. - Tack.
- Vad är advokatens adress? - Castellana 31.
Kan du stanna medan jag är borta? För många kvinnor för en på stor plats.
- Jag stannar så länge som behövs. - Tack. Kan du fixa telefonen? Är du ok?
- Lite förvirrad. - Du kommer klara dej.
- Låt henne inte komma nära terrassen. - Oroa dej inte, det ska jag inte.
Hej, Ana.
- Hej. - Titta vad jag hittat. Den ramlade ner.
- Den är min. Tack. - Det verkar underligt. Bara en?
- Ja. - Var mer försiktig.
Ana bråkade med sin pojkvän och hon träffades nästan. Var mer försiktig!
- Du igen! - Hoppas det inte gör nåt.
Castellana 31.
Trevligt att träffas. Min flickvän älskade din autograf.
När jag säger att vi träffats igen kommer hon att tro att du och jag är...
- Har du ögondroppar, händelsevis? - Nej, tyvärr.
- Vi kan stanna vid apoteket om du vill. - Nej, det är ok.
Vad hade jag i skallen? Jag skulle ha tänkt på det.
Jag är så korkad!
Den fungerar.
Sluta att tänka på dom.
Shiiterna kommer att kapa tioflyget till Stockholm
och ta det till Beirut, där en av dom sitter i fängelse.
- Men planet kommer vara fullt! - Jag vet.
- Vi måste ringa polisen. - Varför? Så dom kan komma och ta mej?
- Dom kan inte spåra det. Jag är snabb. - Ja, med ditt stammande.
Polisen – hallå.
Tioflygningen ikväll till Stockholm
kommer att kapas av shiitiska terrorister.
Candela.
- Vi är framme. - Säg inte till din flicka att jag grät.
- Oroa dej inte. Det stannar oss emellan. - Bra.
- Här? - Där, där det står "namnteckning".
- Kan jag träffa Paulina Morales? - Hon är mycket upptagen. Omöjligt.
Det är mycket brådskande. Det tar bara tio minuter.
Fråga henne. Hon kommer säkert att träffa henne.
- Kom med mej. - Tack.
- Hej då. - Hej då.
Vänta här, tack.
Hallå? Ok, kommer.
- Får jag använda telefonen? - Ok.
Hallå.
Kan jag få tala med Paulina?
Ivan?
Jag blir vansinnig.
"Stockholm."
- Du kan gå in nu. - Tack.
- Att du bara vågar! - Hon sa jag kunde komma in.
- Beklagar. Jag har bråttom. - Oroa dej inte. Det tar bara en minut.
- Kan jag slå mej ner? - Varsågod.
- Vad är problemet? - Jo...
- En vän till mej är illa ute. - En vän...
Hon blev kär i en shiitisk terrorist och dom hade ett förhållande.
Får jag röka? Jag är så sugen.
Den här skon är hennes.
Han kom tillbaka för en vecka sen med två andra shiiter.
Det är tre shiiter.
Dom flyttade in i hennes lägenhet.
Nu har dom arresterats. Hon är rädd för att anklagas för kollaboration.
- Så hon behöver en advokat. - Jaså? Varför jag?
- Därför att du är feminist... - Än sen då?
- Det är ett klart fall av manschauvinism... - Jag ska ut och resa.
Jag ska ge fallet till en kollega. Men vi kan inte göra mycket.
Din vän måste ange sej själv, fängslas och låta rätten ha sin gång.
- Jag förstår inte. - Din vän har begått ett brott.
Hennes enda brott var att bli störtkär och vara rädd.
- Jag skulle ha gjort likadant. - Det är jag säker på.
Va? Jag kan inte tro det!
Låt oss vara ärliga. Vem gråter du för? Din vän?
- Nej. Inte henne. - Ser du?
- Kan det vara du som lurats? - Ja. Jag har också lurats.
En terrorist.
Det kan man kalla honom. Men ingen shiit. Han är från Madrid.
Du har kommit fel. Jag lyssnar inte på klagovisor.
Du är inte nån advokat heller. Du är en slampa!
Försvinn härifrån eller så ringer jag polisen!
- Redde det ut sej? - Ja, jag mår mycket bättre nu.
Bra.
Vad gör den här här?
En ung man tog ner den. Han sa att Ivan skulle hämta den.
Om Ivan vill det, kan han komma upp efter den!
- Och visa sitt nylle! - Jag ska säga det till honom.
- Behöver du hjälp? - Nej, jag behöver ingen hjälp.
Pepa, jag är med dej här i Madrid och det är allt jag behöver.
Ivan, jag är här med dej och jag är mycket glad att se dej skriva detta.
Han ringde, eller hur?
- Ja, jag svarade i telefon. - Och? Ge mej det.
- Beklagar... jag läste vykorten. - Det struntar jag i. Vad sa han?
Han ville komma hit, men eftersom du vet vem jag är
- skäms han över att träffa dej. - Så passande.
Jag vill inte heller se honom.
Men om han vill ha sin jävla väska måste han komma och hämta den.
- Hur är det med flickorna? - Ingen ändring.
- Var är Candela? - I ditt sovrum.
- Nåt fel? - Nej, nej.
- Träffade du advokaten? - Ja. Jag berättar om det senare.
- Stör det dej att jag har din klänning? - Behåll den. Den passar bättre på dej.
Tappa den inte igen. Jag har inga skor i din storlek.
- Träffade du advokaten? - Ja...
Gör dej klar. Vi ska ut och resa.
- På flykt undan lagen som två rymlingar. - Överdriv inte.
Det är bäst att vi lämnar Madrid tills det här har lugnat ner sej.
Jag behöver semester.
Jag visste jag skulle hamna i fängelse. Och du för att du hjälper mej.
Candela. Inget hände.
Vi är tillbaka om en vecka. Du går till domstolen med din advokat.
Du säger sanningen - utom om sexlivet - och problemet är löst.
Verkligen, ljug inte för mej. Du vet hur naiv jag kan vara.
Advokaten sa att du inte ska oroa dej. Håll bara kontakten med henne.
Jag ger dej så mycket problem. Som om du inte hade nog själv.
Vi tar och vattnar växterna och sköter om djuren. Sen packar vi.
Dr José María Pardo
testresultat för Pepa Marcos
Helvete!
- Vad ska vi göra med dom två? - Jag vet inte.
Jag skulle inte lita på din styvson. Han har snokat omkring.
Det var väntat. Men han kan inte hitta mycket.
- Låt mej göra det! Vila dej lite. - Varför?
- Är du ok? - Ja.
Fortsätt. Ni kan rensa buren medan jag vattnar.
Stackars plantor. Ni kommer att sakna mej.
Du är deprimerad, eller hur?
Inte konstigt. Precis som jag. Men jag tar er med mej när jag flyttar.
Jag ska inte lämna er här ensamma. Inte alls.
Jag överger er inte. Inte en chans.
Hon kommer inte att vakna. Låt oss se.
Nej. Hur som helst, vem bryr sej?
Otur för henne.
Stackars kaniner. Titta, det finns inget vatten.
Pepa har alltför mycket att tänka på. Häll lite vatten här.
- Hade du inga kaniner? - Nej.
Vi hade massor hemma. Massor. Jag kan mycket om kaniner.
Hör här, Carlos, jag... ah, titta! Dom gillar grönsakerna.
Carlos... förlåt att jag retade dej för ditt stammande. Ibland är jag tanklös.
- Bry dej inte om det. - Men du gick lite för långt.
Du var i olag.
Därför att män alltid har utnyttjat mej. Jag insåg det för sent.
Hade jag insett det tidigare... ett typiskt fall är arabvärlden.
Se hur illa dom behandlade mej. Jag förtjänade inte det.
- Hallå? - Det är Lucía. Jag behöver träffa dej.
Jag kan inte. Jag ska åka bort.
Vi behöver prata innan du åker. Det har med oss båda att göra.
Om du menar Ivan, så rör det inte mej.
Så varför åker du bort med honom?
Du drömmer. Det finns inget mellan Ivan och mej. Utom smärta.
Jag ska prata med dej i alla fall. Jag vet var du bor.
Du skulle bara våga! I två dagar har alla sagt nej till mej.
Nu är det min tur att säga nej.
Jag måste se Ivan innan han åker.
Leta nån annanstans och lämna mej i fred.
- Min mamma? - Ja.
- Var inte så hård mot henne. - Vet du vad hon kallar mej?
- Hon är inte riktigt klar i knoppen. - Hon kommer hit.
- Vad tänker du säga? - Vet inte.
- Hon borde inte se dej. - Och jag då?
Koka lite kaffe. Och du kommer med mej. Vi behöver prata.
Paulina Morales var förfärlig. Vi började bråka.
- Hon kommer inte försvara Candela? - Hon skulle ange henne!
- Hur kände du henne? - Hon var mammas advokat.
Inte konstigt att din mamma inte är klar i knoppen.
Ivan och mamma separerade innan jag föddes.
Efter att jag fötts blev mamma galen och togs in på sjukhus.
Jag uppfostrades av mina morföräldrar.
De lät inte Ivan träffa mej.
Du kan titta nu.
Mamma släpptes ut för ett år sen.
När hon kom ut gick hon tillbaka till Ivan som om tiden hade stått still.
- Men han var med dej. - Kan du dra upp dragkedjan?
Ja.
Så hon stämde honom på miljoner för alla dom år hon hade varit inlåst.
- Paulina var hennes advokat. - Hon går inte som katten kring het gröt.
Paulina försökte stämma Ivan, men det gick inte.
Vilken galen berättelse.
Mamma hatar mej. Jag representerar alla år hon var på sjukhus utan honom.
Jag älskar dej. Du representerar det enda bra som Ivan gjort i hela livet.
- Åh, du är här. - Jag ville inte avbryta.
- Vart ska du? - Ut. Men jag är strax tillbaka.
- Nämn inte Paulina. - Va?
Inget. Ge Marisa lite kaffe. Väck henne.
- Om det inte går? - Får ni bestämma. Tänkte på din mamma.
- Dessutom, vi ska ut på en resa. - Va?
- Vi ska resa. - Vart?
- Det behöver du inte veta. - Vi är rymlingar.
- Tyst. Det är bättre om du inte vet. - Han vet redan allt.
Vad ska jag säga om Ivan ringer?
Säg till honom... att jag inte väntar mej nåt.
Att allt jag har kvar av honom finns i denna väska och jag ska slänga den.
Nej. Det är bättre att inte säga nåt.
Svara inte i telefon. Och öppna inte dörren.
Ok.
Jag är strax tillbaka.
Carlos, jag hörde det om din mamma. Beklagar.
Du har mani på att kyssa alla. Vi ger Marisa hennes kaffe.
- Vad är på tok? - Inget. Hon har trevligt.
- Jag har aldrig sett henne så. - Väck henne inte. Hon har trevligt.
Se bara på hennes ansikte. Hon njuter ordentligt.
- Tror du det? - Ja. Se på hennes ansikte.
Åh, ja. Se på läpparna. Titta.
Hej. Jag är här för väskan. Pepa sa den skulle finnas hos dej.
Underligt. En ung man tog ner den medan Pepa var ute.
När hon kom tillbaka och såg den blev hon galen.
- Vad gjorde hon med den? - Hon bar upp den.
Hon sa: "Om han vill ha väskan måste han komma och hämta den."
- "Och visa sitt nylle." - Jaså?
Ord för ord. Hon är där uppe nu.
Jag kan inte gå upp nu. Nån väntar i bilen.
Det var ett tag sen. Hon måste ha lugnat sej, men jag kan inte lova.
Jag kommer tillbaka imorgon. Säg inte att jag kom.
Tyvärr. Jag är ett Jehovas vittne och min religion förbjuder mej att ljuga.
Sanningen, hela sanningen och bara sanningen.
- Om hon inte frågar så säger du inget. - Gör hon det så måste jag. Alltihop.
Jag önskar jag kunde ljuga. Men så är det med oss. Vi kan inte.
Tror du inte jag skulle det annars?
Ivan, jag behöver verkligen prata med dej.
Lämna ett meddelande och säg var och när.
Pepa, jag kan inte hämta väskan.
Jag ville prata med dej, men jag förstår att du inte vill.
Jag ska försöka igen om ett par dagar, när du lugnat dej.
Jag vill du ska veta att dom år vi hade tillsammans var dom bästa i mitt liv.
Jag ska inte åka bort, eller med några kvinnor.
Hej då, min älskade.
Jag önskar dej lycka till av hela mitt hjärta.
Mitt hjärta är tungt av sorg.
Jag vet att du inte älskar mej längre. Det finns ingen anledning att fortsätta.
Lev lyckligt, min älskade,
för den kärlek som du gav mej kommer alltid att finnas hos mej.
Mitt hjärta är tungt av sorg.
Vad gör han? Titta på honom. Skiträdd!
Jag ska visa henne vem hon har att göra med. Jag ska avslöja dej och shiiterna!
Ivan!
Jag ska inte åka bort, eller med några kvinnor.
Hej då, min älskade, jag önskar dej lycka till.
Lögnare!
- Det kan vara sant. - Han kan inte lura mej med sin röst.
Jag kan alla hans tonlägen. Vi har arbetat tillsammans i åratal.
Den här jävla saken. Jag står inte ut!
- Vad gjorde du i telefonkiosken? - Telefonkiosken?
- Åt helvete med den slampan! - Paulina...
- Vad såg du nånsin hos henne? - Låt oss hämta ditt bagage.
- Du gjorde det igen. - Glöm det.
Lugna dej. Se på fönstren!
Polisen!
- Lugna dej, Candela. Kom hit. - Det är Ivan. Han kunde inte vara feg.
Det är din mamma. Glömde du det?
- Vi spelar. - Kan inte.
- Ska jag öppna? - Ja.
Läs instruktionerna.
- Strategi... - Inte så högt. Var som vanligt.
- Vad gör du här? Förrädare! - Jag... jag...
- Vem är det, Carlos? - Jag vet inte.
- Polisen. - Det är polisen.
Vad vill dom?
- Vad vill ni... - Du behöver inte översätta. Vi hörde.
- Kom nu. - Ja.
Håll käft eller jag ger dej en örfil! Var som vanligt!
God kväll.
- Är hon med er? - Nej. Vi möttes i hissen.
Vad är på tok?
Inget. Diskuterar bara damens klädsel.
- Så förfärligt! - Candela, det är bara kläder.
- Så förfärligt! - Hon kan klä sej som hon vill.
Candela, sluta vara ett barn inför dessa herrar.
"Jag älskar dej, jag behöver dej, jag vill ha dej."
"Din Ivan."
Får jag fråga varför ni är här?
Ett samtal gjordes från din telefon angående nån terro...
- Förlåt, vad sa du? - Nån ringde härifrån...
- om några shiitiska terrorister. - Ser du? Sa jag det inte till dej?
Dessa ungar!
Jag tror det skett ett misstag. Telefonen har varit trasig idag.
Hon drog just ut den. Jag pratade med henne alldeles nyss.
Glöm henne. Hon är inte tillräknelig. Vilka är anklagelserna?
Inga. Vi vill bara veta vem som ringde och hur han fick informationen.
- Vem slet ur telefonen? - Jag gjorde det. I morse.
Så ingen ringde härifrån i eftermiddag.
Hon kan prata!
- Varför slet du ut den? - Jag väntade samtal.
- Dom ringde inte och jag blev arg. - Vems samtal? Ivans?
- Ja. - Var är han?
Håll tyst. Jag ställer frågorna. Jag menar, vi gör det.
- Det är ok. Fortsätt. Fråga vem Ivan är. - Vem är Ivan?
Orsaken till allt detta kaos och det kaos din partner snart hittar.
Han kommer att hitta Marisa.
- Förklara. - Kan jag slå mej ner?
Om jag måste öppna mitt hjärta vill jag sitta bekvämt.
- Jag har haft en tuff dag. - För all del. Sitter du bekvämt?
Det vore mer bekvämt om jag fick spela strategi med mina vänner.
- Du kan inte alltid få som du vill. - Jag instämmer.
Ok, vem är Ivan?
Han var min partner tills förra veckan. Innan dess var han hennes.
Han är min sons far.
- Honom? - Ja.
- Vad gör han här? - Jag hyr ut våningen. Han ville se den.
- Jag visste inte. - Det verkar som du driver med mej.
Tror du jag njuter av att berätta det här? Inte alls. Det är förödmjukande.
- Mamma, du får mej att rysa. - Candela, hämta en drink.
- Vad då? - Det finns lite gazpacho.
- Åh, ja! Gazpacho. - Vi går, candela.
- Vart ska ni? - Hämta lite gazpacho. Vill ni ha?
Vi är i tjänst, men det vore ohövligt att vägra.
- Gazpacho åt alla. - Ok.
- Sover hon på terrassen? - Död för omvärlden.
Hon är Carlos fästmö. Hon var trött och tog en tupplur. Ska jag väcka henne?
Nej, inte än.
Varför sätter du dej inte här? Jag blir stel i nacken.
Ok.
- Vi har inget emot dej. - Det var trevligt. Tack.
Jag vill inte vara nyfiken, men nåt konstigt har hänt.
Eldsvåda i sovrummet, en trasig telefon, fönstren...
Konstigt, ja. Jag skulle också vilja förstå.
Ok. Börja från början. Var tydlig och koncis, tack.
Jag vet inte om jag kan. Jag är för sårad för att vara det.
- Ord. - Ge mej bara alla fakta.
Ok. Jag bodde här med Ivan.
Vi älskade varandra. Jag älskade i alla fall honom.
I månader av kaos gjorde jag allt för att rädda vår kärlek,
men det slutade i förra veckan.
Han ringde igår och bad mej packa resten av hans saker i en väska.
- Han ska åka bort med nån annan. - Sa han det?
Ivan reser aldrig ensam.
Kom ihåg, dom här är för poliserna. Jag stoppar lite mer i dom.
Men inte för mycket.
Det här är för vattnigt.
För guds skull, Carlos. Framför din mamma, polisen, din fästmö.
Är du inte rädd?
- Fortsätt, tack. - Jag packade allt och gick till arbetet.
När jag kom hem såg huset ut så här.
Utom telefonen som jag slet ut själv.
Väskan var borta och sängen bränd.
Dina vänner tar god tid på sej.
Se efter.
De hånglar nog.
- Dom gillar varandra. - Och Marisa?
- Hon måste inse det. - Han är precis som sin far.
Vem kan det vara nu?
- Va? - Telefontekniker. Och du?
- Polis. - Visa ditt id.
Du med.
- Ok. - Kom in.
- Hej. - Hej.
- Ringde du i morse? - Ja. Här är telefonen. Där är kontakten.
Jag försäkrar er, jag ringde hit för 20 minuter sen.
- Nu igen! Hon har tvångstankar. - Inte till den här telefonen.
Låt oss komma till poängen. Känner du några shiitiska terrorister?
- Dom på tv? - Håll tyst! Han frågar henne.
Visste inte det fanns shiitiska terrorister i Madrid.
- Gazpacho. - Känner du dom?
- Inte jag. - Jag förstår inte politik.
- Ja, dom var på nyheterna idag. - Kan du hålla tyst?
- Pepa, ska jag slå på teven? - Jag är inte intresserad av shiiter.
Känner du dom?
Kan ni inte lämna oss ensamma? Vi har viktiga saker att diskutera.
- Män, eller hur? - Och vad är viktigare?
Ok. Vi pratar om män.
Tror du Ivan är sammanlänkad med terroristerna?
- Slappna av. - Ivan?
Jag vet inte. Han dolde så många saker från mej.
Kan du ge mej hans adress? Eller hans telefonnummer?
Han har ingen telefon och är inte hemma. Jag sa det till er - han ska ut och resa.
- Han måste vara på flygplatsen nu. - På flygplatsen?
Vart ska han?
- Vart ska han? - Till Stockholm. Ikväll.
Med Paulina Morales!
- Stockholm! - Varför sa du inte det tidigare?
Jag insåg det just genom att lägga ihop två och två.
Nu förstår jag allt. Telefonsamtalen...
Jag har varit en sån idiot, Carlos. Hur kunde jag undgå att se det?
Din advokat gjorde ett perfekt drag.
Och du visste inte att shiiter skulle kapa den där flygningen?
- Shiiter? - Ja!
Hela landet vet det! Det är på tv!
Men en av er visste först.
Jag vill veta vem som ringde det jävla samtalet eller så syr jag in er allihop!
Så varför är ni inte på flygplatsen?
Där finns fler poliser än passagerare, var så säker.
Vad är fel med mej?
- Om ingen pratar ska jag ta dom alla. - Chefen, gazpachon är spetsad.
Vad finns i gazpachon?
Tomat, gurka, paprika,
lök, lite vitlök...
olja, salt, vinäger, bröd och vatten.
Hemligheten är att blanda den rätt.
Ivan älskar hur jag blandar den. Jag gjorde den för honom.
- Samlar du på vapen? - Kom inte närmare.
Flytta dej dit bort. Jag vill inte skada barnen.
- Flyger Ivan verkligen till Stockholm? - Jag har det på känn.
Vad behöver du diskutera med honom?
Inget. Jag vill bara glömma honom nu.
- Och du borde göra likadant. - Jag kom inte ihåg honom på sjukhuset.
Men jag kom inte ihåg nåt där.
Tills en kväll när jag hörde hans röst medan jag tittade på tv.
Jag kände inte igen hans ansikte, men jag kände igen rösten.
Han sa till en kvinna att han älskade henne.
Jag kände ett hugg inom mej.
Jag mindes alla dom gånger han sagt det till mej.
Jag fick mitt minne tillbaka.
Sedan dess har jag uppfört mej som om jag var bättre och dom lät mej gå.
- Är du bättre kan du sluta sikta på mej. - Men jag är inte bättre.
Jag låtsades att jag var det.
Bara genom att döda honom kan jag glömma honom.
- Hur ska du kunna göra det? - Jag ska åka till flygplatsen.
Flygplatsen är full av poliser. Du hörde dom.
Ingen fara. Jag klarar det.
Nu när du vet allt, låt oss ta en drink.
Drick!
Du med.
Mina ögon!
Hon lämnade dörren öppen.
Dörren!
Hej, Pepa.
- Var snäll och ta mej till flygplatsen. - Tyvärr, jag har en träff.
- Jag sa ta mej dit. - Vad gör du?
- Siktar på dej. Kör nu. - Min flickvän kommer att bli galen.
- Inte lika galen som jag. Nu! - Ok!
Snabbt! Till Stockholm!
Snabbt!
- Hur vågar han? Mitt framför näsan på mej! - Taxi!
- Såg du det, Pepa? - Kom igen. Låt oss åka efter dom!
- Du igen. Vilken tur! - Vi är som gjorda för varandra!
- Vem följer vi idag? - Motorcykeln!
- Harleyn! - Ah, ok.
- Dom kör till flygplatsen. - Hur vet du det?
Blås i ögonen. dom svider som helvete.
Kvinnan är tokig och hon har en pistol. Jag menar två.
- Varför tog hon min Ambite? - Hon har bråttom till flygplatsen.
Åh, ögondroppar!
- Nåt annat? - Nej, du är underbar.
Kör snabbt. Vi måste komma dit först. Den kvinnan är farlig.
Kvinnor är inte farliga om man kan hantera dom.
Där är dom.
- Jag har dom. - Jag kan inte se alls.
Hon måste ha bett om lift och han kunde inte neka.
Den kvinnan har två pistoler och hon är galen!
Se hur jag ser ut.
Tror du det är för att få uppmärksamhet? Nej, det var hon.
- Hon kan göra vad som helst. - Jag varnade honom.
- Ingen annan brutta åker på den cykeln! - Just det.
Han går mej på nerverna.
Jag ska fixa en affär, skaffa stålar och köpa cykeln av honom.
Och sen ajöss! Om jag har egen båge, vad ska jag då med en kille till?
Lättare att lära sej meka än att förstå det manliga psyket.
Man kan förstå en båge, men det går inte att förstå en man.
- Aldrig. - Kom igen!
- Hon gräver efter hans ballar! - Hon vill inte ramla av. Önsketänkande!
Skrevs precis ut och nu ser hon ut som en veteranknutte!
Ta det försiktigt! Hon är galen!
Och hon har en pistol! Hon siktar på oss!
Håll käft, era högljudda slampor!
- Ner, Ana! - Din slampa! Låt min pojkvän vara!
Dom kommer undan!
- Kan du inte köra snabbare? - Damen, det här är en relik.
- Glöm då inte reliken! - Ok, ok. Skjut inte.
- Säljer du inte vapen i det här snabbköpet? - Jag behöver dom inte.
- Hur i helvete försvarar du dej? - Jag undviker fara. Precis som nu.
Beklagar, mina damer. Jakten är över.
Snälla. Vi måste komma till flygplatsen.
Jag är taxichaufför, inte prisjägare.
Jag sa att hon var farlig. Han sa han visste hur man hanterar kvinnor.
Stanna här.
Tack.
- Flyg till Stockholm? - Internationella avgångar är däråt.
Tack.
Alitalia flygning 355 till Milano klar för avgång
- Ivan, du är en fjant. - Ja, älskling.
- Säg inte "ja, älskling". - Men du har rätt.
Ibland önskar jag att jag inte hade det.
Ambite!
Ta mej till López Ibor-kliniken. Det är där jag bor.
Pepa. Pepa!
Lucía.
Pepa.
- Är du ok? - Släpp mej.
Du räddade mitt liv, älskling.
Oroa dej inte. Jag vill inget ha i utbyte.
Bara en sak. Be henne att gå.
Stick!
Pepa, jag skäms.
Jag har behandlat dej så illa. Jag är så ledsen.
Allt jag ville var att prata med dej. Jag väntade i två dagar och två nätter.
Jag sökte dej överallt, lämnade meddelanden.
Vi kan prata ikväll. Resan till Stockholm kan vänta.
- Nej. Det är för sent. - Var inte bitter.
Jag ändrar biljetterna och vi tar en drink.
Nej. Igår, i morse, i eftermiddag, då skulle det ha gått.
Men nu är det för sent. Två timmar för sent.
Varför kom du då hit om du inte ville prata med mej?
Jag fick veta att Lucía skulle döda dej. Jag följde efter för att stoppa henne.
Nu när du är säker... så går jag.
Hej då.
Ivan.
Äntligen hemma!
Besökarna har det bekvämt.
Och ungarna?
Candela har fin återhämtningskapacitet.
Jag hoppas hon har mer tur än med shiiterna.
Vilken röra! Jag ringer städaren direkt på morgonen.
Bäst jag tar på mej skorna. Jag vill inte få skärsar.
Fast jag undrar vilket som är bäst,
att slinta på gazpacho eller skära sej på glas.
Teknikern är gullig. Men jag borde spara honom åt Marisa, stackarn.
- Hej. - Jag måste ha somnat.
- Hur känns du dej? - Som en ny kvinna. Och du?
- Du ser förskräcklig ut. - Jag... jag ska ha barn.
- Det visste jag inte! - Du är först att få veta det.
Gratulerar! Sitt här. Du kommer att må bättre.
Jag förklarar allt imorgon. Slå dej ner.
Du har just vaknat, men jag har inte sovit på två nätter.
Jag tror inte jag ska hyra ut den. Jag älskar utsikten.
Ja. Jag måste medge att den är snygg.
- Hur länge har jag sovit? - Timmar.
Du har en fantastisk hud.
- Vet du vad, jag hade en dröm. - En trevlig dröm?
Vet inte. Jag tror det.
När jag gick in här var jag oskuld. Men det känns inte så längre.
- Säg inte att en av dom... - Nej! Det var i min dröm.
Så trevligt! Nu när du säger det så har du förlorat den stelhet som oskulder har.
Oskulder är mycket stela.
Slut
visiontext text: Ulf samuelsson Rättad av en annan Ulf